Nyúl Benő, Csiga Bandi és a Sün testvérek

–  Kalandok az erdőben –

Írta és rajzolta: Tomor Anita

AZ ELVESZETT CSIGAHÁZ

Hol volt, hol nem volt, élt egyszer egy sün család az erdő szélén. Sün papa általában egész nap a bogyókat és a gyümölcsöket gyűjtögette, sün mama a konyhában sürgött-forgott, Sün Dávid és Sün Réka, a két kalandos természetű süni gyerek pedig naphosszat csak az erdei tisztáson játszadozott.

Egyszer aztán, mikor a kora tavaszi eső után végre kisütött a nap, a szomszédos nyuszi család Nyúl Benője is a játszótérre tévedt. Az állatgyerekek nagyon megörültek egymásnak, faágakból és a földön heverő botokból csúszdát építettek, a falevelekből és néhány gallyból pedig hintát készítettek. Egész délelőtt a saját készítésű játszóterükön dolgoztak. Miután megunták a játékot, elhatározták, hogy lemennek a folyópartra kagylókat gyűjteni. Mentek-mendegéltek, mígnem találkoztak egy szomorú csigával az úton. Szegény kis csiga elvesztette a házát a reggeli esőben, ezért most egy falevél árnyékában kénytelen bujdosni a napsütésben. Nyúl Benő és a sün gyerekek hosszas tanácskozás után úgy döntöttek, segítenek a csigának a keresésben. Átkutattak minden ágat és bozótot a környéken, még a kövek alá is benéztek, mégsem találták a kis csiga házikóját. Már majdnem feladták a keresést, mikor Sün Réka megbotlott egy kőben és ijedtében egy kisebb árokba esett, egyenesen egy elhagyatott csigaház mellé. Mindenki egyszeriben Sün Rékát ünnepelte, a hős süni lányt, aki megtalálta a csiga házikóját. A kis csapat boldogan sietett vissza a csiga fiúhoz, aki már nagyon várta a házacskáját. Amint meglátta, boldogan ölelte magához, bekúszott a bejáraton és eltűnt a házikó mélyében. Nyúl Benő, és a sün testvérek némán várták, hogy a csiga kibújjon a házából és megköszönje nekik a segítséget, de a csiga csak nem akart előjönni.

– Nem gondolod, hogy illene megköszönni a segítséget? – szólalt meg hangosan méltatlankodva Sün Dávid. Mikor a kis csiga meghallotta Dávid szavait, rögtön elszégyellte magát. Bátortalanul kidugta a házból hosszúra nyúlt szemeit, majd bűnbánó tekintettel kérlelni kezdte az új barátait:

– Ne haragudjatok rám, hogy ilyen bután viselkedtem. Nagy örömömben elfelejtettem megköszönni a segítséget. Nélkületek még mindig a tűző napon sínylődnék, bocsássatok meg nekem! Nem tudom, hogyan hálálhatnám meg a segítségeteket.

Sün Réka, Sün Dávid és Nyúl Benő kuncogva egymásra néztek, a segítségért cserébe azt kérték, hogy a kis csiga minden nap játsszon velük az erdei játszótéren. Ettől a naptól kezdve Sün Réka, Sün Dávid, Nyúl Benő és a kis csiga igazi jó barátok lettek. Mikor sötétedni kezdett, a négy kis pajtás elbúcsúzott egymástól, a csiga fiú ismét bebújt a házába, Nyúl Benő eltűnt az odújában, a sün testvérek pedig hazaindultak a sün lakba. Sün mama és sün papa már nagyon várták őket, vacsorával jól megrakták a bendőjüket, s mire a két sün testvér álomba szenderült, az egész erdő elcsendesült.