Shakespeare
vagy amit akartok

Fábri Péter

fordításai

K O S S U T H  K I A D Ó

Tartalomjegyzék

A vihar

I. felvonás

II. felvonás

III. felvonás

IV. felvonás

V. felvonás

Epilógus  Elmondja Prospero.

Merlin születése, avagy a gyermek meglelte apját

I. felvonás

II. felvonás

III. felvonás

IV. felvonás

V. felvonás

Impresszum

William Shakespeare

A vihar

Fordította

Fábri Péter

Képviseli

Proscenium Szerzői Ügynökség

A DARAB SZEREPLŐI

ALONSO, Nápoly királya
SEBASTIAN, a fivére
PROSPERO, Milánó törvényes hercege
ANTONIO, a fivére, Milánó bitorló hercege
FERDINÁND, nápolyi királyfi
GONZALO, jóravaló öreg tanácsos
ADRIAN, }
FRANCISCO }urak
CALIBAN, vad és formátlan rabszolga
TRINCULO, bolond
STEPHANO, részeges komornyik
HAJÓSKAPITÁNY, KORMÁNYOS, MATRÓZOK
MIRANDA, Prospero lánya
ARIEL, légi szellem
IRIS, }
CERES, }
JUNO, }
Nimfák }
Aratók } szellemek által megjelenítve

További szellemek Prospero szolgálatában

SZÍN. - A tenger, egy hajóval; később egy sziget.

I. felvonás

I. JELENET. - Egy hajón a tengeren. Dörgés és villámlás viharos zaja hallatszik. Belép kétfelől egy HAJÓSKAPITÁNY és egy KORMÁNYOS.

HAJÓSKAPITÁNY:
Kormányos!

KORMÁNYOS:
Itt vagyok, uram: mi jó híre van?

HAJÓSKAPITÁNY:
Szólj rá a fiúkra: essetek neki szaporán, vagy zátonyra futunk: mozgás, mozgás. [(Kimegy.)

MATRÓZOK be.

KORMÁNYOS:
Hejhó, kedveskéim! vidáman, vidáman, kedveskéim! fürgén, fürgén! Vonjátok be a csúcsvitorlát. Figyeljetek a kapitány sípjára. Fújd, míg meg nem pukkadsz, míg van helyünk!{1}

Belépnek: ALONSO, SEBASTIAN, ANTONIO, FERDINÁND, GONZALO és mások.

ALONSO:
Jó kormányos, csak óvatosan. Hol a kapitány? Vezényeld az embereket.

KORMÁNYOS:
Kérem, maradjanak most odalent.

ANTONIO:
Hol van a főnök, fickó?

KORMÁNYOS:
Nem hallja a hangját? Csak nehezítik a dolgunk: maradjanak a kabinjukban: besegítenek a viharnak.

GONZALO:
Dehogyis, jól van, nyugodj meg.

KORMÁNYOS:
Majd, ha a tenger is. Arrébb! Aki fönt bömböl, több, mint egy király! A kabinba! Csönd! ne zavarjanak.

GONZALO:
Jó, de gondolj rá, ki az utasod.

KORMÁNYOS:
Senki, akit jobban szeretnék, mint saját magamat. Maga tanácsos: ha csöndet tud parancsolni ezeknek az elemeknek, és azonnal békét teremt, egy ujjal se nyúlunk a kötelekhez; éljen a hatalmával: ha nem képes rá, köszönje meg, hogy eddig is élt és készüljön föl a kabinjában a szerencsétlenségre, ha az jön el. - Vidáman, szívecskéim! - El az utunkból, mondom.

[(Kimegy.)

GONZALO:
Megnyugtatott ez a fickó: nem viseli a fulladás jelét: éppen akasztófára való a képe. Tarts ki, Szerencse, amíg fel nem húzták! A sorsa kötele legyen a sodronyunk, mert a sajátunk nem sokat ér! Ha nem arra született, hogy felhúzzák, nyomorultul áll az ügyünk.

[(Kimennek.)

Visszajön a KORMÁNYOS.

KORMÁNYOS:
Le a főárbócot! fürgén!lejjebb, lejjebb! Hozzátok le, megpróbáljuk a fővitorlával. (Kiáltás kint.) A franc ebbe a bömbölésbe! ezek túlordítják a vihart és a parancsaimat. -

Visszajön Sebastian, Antonio és Gonzalo.

Már megint? mit csinálnak itt? Adjuk föl és fulladjunk meg? El akarnak süllyedni?

SEBASTIAN:
Franc a torkodba, te üvöltöző, istenkáromló, pofátlan kutya!

KORMÁNYOS:
Akkor dolgozzon maga.

ANTONIO:
Lógni fogsz, te korcs! a kurva anyád, te szemtelen szájhős, mi nem félünk úgy a fulladástól, mint te.

GONZALO:
Garantálom, hogy ez nem fog megfulladni; még ha a hajó nem is volna erősebb egy dióhéjnál, és még ha olyan lukas volna is, mint egy büdös ribanc.

KORMÁNYOS:
Fordítsd szélnek, szélnek! Föl két vitorlát; tengernek megint; állj szélbe.

MATRÓZOK jönnek be, vizesen.

MATRÓZOK:
Végünk van! imádkozzunk, imádkozzunk! végünk van!

[(Kimennek.)

KORMÁNYOS:
Muszáj lesz lent vacogni?

GONZALO:
Imádkozik a király és a herceg!
Na jobb lesz, ha mi is.

SEBASTIAN:
Elég volt ebből.

 ANTONIO:
Részeg disznók kockáztatják az életünket. -
Ez a nagyszájú, - fulladj meg, feküdj lent,
és mosson tíz dagály!

GONZALO:
Ezt fölkötik még,
ha minden csepp víz megfogadta is, hogy
tátott szájjal nyeli el őt.

(Zavaros zaj kintről, - "Kegyelem!" - "Elsüllyedünk!" - "Asszony, fiaim, Isten veletek!" - Ég veled, testvér!" - "Elsüllyedünk!" -

ANTONIO:
Süllyedjünk a királlyal. [(Kimegy.)

SEBASTIAN:
Búcsúzzunk el tőle. [(Kimegy.)

GONZALO:
Na most adnék ezer hektár földet egy hold szárazföldért; legyen gazos, legyen gyomos, akármilyen. De fönt eldöntetett! Bár inkább halnék szárazabb halált. [(Kimegy.)

{1} "Blow, till thou burst thy wind, if room enough!" - rejtélyes mondat. Nyilván konkrét színpadi akció volt mögötte.