Esterházy Péter

Rubens és
a nemeuklideszi
asszonyok

három dramolett
– szemelvények –

MAGVETŐ
BUDAPEST

MAGVETŐ KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
Budapest

© Esterházy Péter, 2006

ISBN 978 963 14 3325 8

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft., 2015
www.ekonyv.hu

Legyünk együtt gazdagok

Képzeljünk el valakit, aki nem mi vagyunk. Nem egyszerű, hisz mást se tudunk mondani, mint én, én, én… Szóval valaki más. Mást gondol, más az értékrendje, másra szavaz, másféle nyakkendőtűket hord. Mindezekért kissé olyan, mintha őrült volna. Mióta csak önmagunkat látjuk, kénytelenek vagyunk a világot őrültnek mondani. Én vagyok a Te Urad és Istened, Uradat, Istenedet imádd, és csak neki szolgálj. Kit szolgálunk? Milyen urakat, isteneket? Képzeljük el, hogy ez a másik beszélni kezd. Egy valóságsós. Vagy egy főpap, ha már urad, istened. Egy hajléktalan. Egy romának nevezett, cigánynak tartott magyar. Vagy inkább egy pénzember. Korunk hőse, a menedzser. Persze azt vegyük figyelembe, hogy manapság senki nem akar rossznak, gonosznak mutatkozni. Szeretet, halljuk sziszegni minden bokorból, és kissé megcsikordulnak az összeszorított fogak. Na ja, a keresztény gyökerek… Szociális érzékenység, pihegjük, hogy elfedjük önzőségünket. Ja igen, a felvilágosodás… Akkor tehát engedelmükkel megtartom művészetemet.

Hölgyeim és Uraim. Kedves hermafroditák.

Megindítja a magnót, nevetés hallatszik.

Ne nevessenek, mindenki számít. Amiként Thomas Mann-nak, ennek a nagy, ennek a nagyon nagy, ennek a mélységesen mély német írónak mindenki potenciális olvasónak számított, nem embernek, olvasónak!, azonképp számomra mindenki potenciális vásárló. Férfi. Nő. Between.

Engedelmükkel bemutatkozom. Bizonyos értelemben, az érthetőség kedvéért, egy Csányi Sándor vagyok. Vagy Demján. Akkor is Sándor. Mindenképpen felsőház. Krémdölakrém. De talán inkább menedzservonal. Mit mondjak, egy Kapolyi. Egy Széles Gábor. Egy Fotexkirály. EU-belépés után Heinrich von Pierer, a Siemens-főnök, Németország legfontosabb globáltotálja, idézet vége. Ha most ezt az előadást a Siemens szponzorálná – tényleg, ki szponzorálja? –, akkor itt valahol nyilván volna egy Siemens-logó, én körbenéznék, megtalálnám, s magánemberként elnevetném magam. Ezt most színészileg nem tudom hozni, de a nevetés után így szólnék: Ha most én valóban én volnék, akkor most örülnék.

Előadásom címe: Legyünk együtt gazdagok, avagy Wozu Manager in dürftigen Zeiten, Heidegger, mi végre a menedzser ínséges időkben… Vagy egyik a cím, másik a mottó. Vagy a másik a cím és emez a mottó. Vagy mindkettő mottó. Vagy egyik a másiknak a mottója. Esetleg fordítva. Tehát hogy a mottó mottója. Illetve a másik esetben a mottó mottója. Vagy fordítva? Nos igyekeztem közérthető lenni. Mondandónk csak akkor képes világos, áttekinthető formát ölteni, ha magunkban is az van: világosság, áttekinthetőség.

Gyorsan, mintha egy litániát:

Libor, Bubor, Viber, Giro, libid, pin kód, bin kód, vinkulált inkasszó, rulírozó akkreditív, tőkeérték, futamidő, bázispont, kamatláb, kamatszám, avizó. Bla. Blabla. Blablabla. Bla. Bla? Blabla. Cedál, prolongál, inkasszál, klíringel, avizál, leszámítol, diverzifikál, hedge-el, arbitrál, bundol, diszkontál, rediszkontál.

Satöbbi; amolyan magánszám.

Megfigyelték, hogy annyi év után ismét a kapitalizmusról beszélünk?

Hosszú csönd.

Én egy kapitalista vagyok. Kapitalista: elölről, kapitalista: oldalról, kapitalista: hátulról. Egy háromdimenziós kapitalista. Hologram formátum.

Magnó, nevetés.

Köszönöm, látom, értik a tréfát. Valójában nem is előadást tartanék, hanem inkább úgy mondanám, hogy beszélgessünk. Azt hiszem, van mit mondanunk egymásnak. Higgyék el, a szakadék egyazon oldalán állunk. Nekem szükségem van Önökre, és Önöknek…

Magnó, tiltakozás.

…nem, ne tiltakozzanak: és Önöknek rám. Sartre, ez a nagy, ez a nagyon nagy francia író azt mondja, hogy a pokol az a másik. Nem kérem, a pokol mi magunk vagyunk, önmagunk önmagunknak.

Ha kalapács vagyok, mindenhol szöget látok. Ahogy Thomas Mann, ez a nagy, ez a nagyon nagy német író… ja, ez már volt, elnézést. Én mindenhol a vásárlót látom. Mindenki vásárló, ön is és ön is. És bizony ön is.

Elindítja a magnót: Én nem!

Dehogynem, csak ön a feleségét küldi vásárolni… … …

Affolter, Meyer, Beil*

(Don Juan, avagy a boldog család)

AFFOLTER a rendező és anya és feleség

MEYER a fia

BEIL a férje és Don Juan és Hermann Beil

A színhely színpadias Sevilla

A kor jó kosztümök kora

AFFOLTER

Nem nem nem nem nem

Beil

Maga nem egy színész

nem egy par excellence színész

Ezt tudom én

tudja maga

ez tudva van Beil

De Beil

maga evvel ne foglalkozzék

Magának nem kell magát

hogy úgy mondjam

ontológiailag

sem ontológiailag sem históriailag elhelyezni

Ne gondoljon arra

hogy maga nem színész

Egyébként is

mi az hogy színész

MEYER

Színház az egész világ

és

színész benne minden ember

AFFOLTER

Maga

MEYER

Minden ember

AFFOLTER

Maga

most

ebbe ne

szóljon bele

Nekem sem kell magukat

hogy úgy mondjam

sem ontológiailag sem históriailag elhelyezni

A szöveget se

Egyszerű szerző egyszerű szövege

Ne komplikáljuk túl

adjuk meg neki a tiszteletet

mint minden szövegnek

De túlkomplikálni nem

nem túlkomplikálni

Beil

mint jól tudja

maga mindent jól tud

ez egy Don Juan-szöveg egy Don Juan utáni korból

Post trans über Don Juan

Emlékszik

maga mindenre emlékszik

milyen pontos és reménytelenül kietlen

Max Frisch

Max Frisch színhely- és kormeghatározása

a Don Juan-darabjában

MEYER

A színhely színpadias

AFFOLTER

Maga

most

ebbe ne

Beil

BEIL

A színhely színpadias Sevilla

A kor jó kosztümök kora

AFFOLTER

Úgy van

Beil

Tud maga

ha akar

Mindent tud

A színház bolondja

mindent

Az első csak szellemes

és pontos

Emlékeztet minket

hogy színházban vagyunk

MEYER

Színház az egész

AFFOLTER szigorúan ránéz

Emlékeztet minket

hogy színházban vagyunk

Salzburgot

ab ovo

így építették… … …

Rubens és a nemeuklideszi asszonyok

RUBENS festő, hatvanhárom éves

FESTŐSEGÉD fiatalember, inkább harminc, mint húsz

ANGYAL nincsenek információink

BACCHUS Bacchus-közhely

ALBERT Rubens fia, harminc és negyven közt

HELENE Rubens fiatal felesége

GÖDEL matematikus, hatvan körül

RUBENS-ALAKOK  

a falakon Rubens-képek; Rubens önarckép; élőkép, Rubens kiesik a képből

FESTŐSEGÉD

Rubens meghalt

zene

csönd; Rubens visszakapaszkodik a képbe; mintegy újrakezdődik a jelenet, kiesik a képből

RUBENS

Mehr Gicht

meghal

FESTŐSEGÉD

A nagy Rubens

utolsó szavai uraim

Mehr Gicht

följegyzi

A fény festője és a köszvény

Mechelenből hivattunk orvosokat

de hiába

Már semmit nem csinált

csak olvasott olvasott

Seneca

mindig Seneca

a síró Hérakleitosz

a nevető Demokritosz

várakozón a zenekarra néz; csönd, nem játszanak; Rubens visszakapaszkodik a képbe… újrakezdődik; kiesik a képből

RUBENS

Ha dolgoztam

megnőtt bennem a szeretet

meghal, a zenekar megint nem játszik, és ez bohóctréfaszerűen, sokszor ismétlődhet

Fess

ne kényeskedj

csönd; vissza, kiesik

Ó szín festék forma

szó

mért hagysz el engem

néhány utolsó szó: Jézus: „Beteljesedett.” William Turner: „A Nap az Isten.” Immanuel Kant: „Es ist gut.” Churchill: „Minden olyan unalmas.” Joyce: „Hát senki se érti?” Dylan Thomas: „Volt tizennyolc whiskym, azt hiszem, ez a csúcs.” Schiller: „Immer besser, immer heiterer.”; ezekből választhatók, de akár mind elmondható, esetleg jelezve, hogy tulajdonképpen kié)

RUBENS

Rembrandt

meghal

FESTŐSEGÉD

A nagy Rubens

utolsó szavai uraim

Rembrandt

Mechelenből hivattunk orvosokat

de hiába

meghalt

RUBENS

élénken

Bagatelle

Engem nem érdekel a halál

Akkor se ha az enyém

ANGYAL

Ha nem lenne

halál

művészet

sem lenne

RUBENS

azt hiszi, a segédje mondta

Akkor ez mi

kis hülye

körbemutat a képeken

Mindent megfestettem

az egész világot

Nem tudsz olyan nagy

vagy olyan kicsi

tárgyát a világnak

mutatni

ami ne volna ott valamelyik

képemen

Minden ott van

Ha valamit látni akarsz

ott van

Na jó lehet hogy ha virág

tulipán satöbbi

akkor Brueghel csinálta

Bársony-Brueghel

Virágban verhetetlen

Ha meg állat

akkor Snyder

Tollban verhetetlen

Madártoll Ganymedes

Egyik jó virágban

másik jó tollban

de az én képem

Tehetségem oly figyelemreméltó

Hogy nincs az a vállalkozás

Lett légyen bármily hatalmas vagy tárgyát tekintve sokrétű

mely önbizalmamat megrendíteni valaha is képes volna

FESTŐSEGÉD

Milyen igaz

megrendíteni

az sose

akár csak az én tehetségtelenségem

az én tehetségtelenségem

és az én önbizalmam

kéz a kézben

RUBENS

Nem vagyok gőgös

csak tehetséges

De ez legyen az Ég problémája

Mindent a Fennenvalótól kaptam

és mindent néki is adtam vissza

Én nem foglalkozom

a tehetségességemmel

Tudomásul vettem

és szolgáltam

Egész életemben dolgoztam

Festékszagú az életem

FESTŐSEGÉD

Bocsánat mester

De vajon nem az-e a legnagyobb gőg

hogy a mester magát

festőnek

festőnek méltóztatik mondani

és nem embernek

A mester

bocsánat mester

annyira gőgös

hogy még csak mesternek sem

mondja magát

Én például

bocsánat mester

hogy magammal hozakodom elő

a magam személyét tolom előre mester

RUBENS

Ne kiabálj fiam

FESTŐSEGÉD

Igenis

De én muszáj vagyok

Un homme

RUBENS

Ne kiabálj fiam

FESTŐSEGÉD

Muszáj vagyok elsőrendűen

embernek

tekinteni magam

s csak utána festőnek

RUBENS

Túlozni

Túlozni ne

FESTŐSEGÉD

Festősegédnek

tanulónak

a nagy Rubens műhelyének

alázatos tanonca

Háttérspecialista

Ligetszakember

Felhőfodormegbízott

Nem elégedetlenség

elégedetlenség nem beszél belőlem

A helyemen vagyok

Mars bokája

az oroszlán farkának a bojtja

de mellbimbó sose

legföljebb Medici Mária árnyéka

ez vagyok én

Én nem küzdök a középszerűségemmel

Rubens mellett

középszerűnek lenni

az maga a teremtés dicsérete

A mester mellett

minden

minden elnyerte a maga helyét

Lett célom

amely megtalált engem

RUBENS

Szép kis cél

metszeteket hamisítani

Azt hiszed

nem lehet mérföldekről látni

a kezem nyomát

Mérföldekről

Antwerpenben a kép

és Bredából látszik

a kezem nyoma

Vagy Bredában a kép

És akkor Antwerpenből látszik

Az Isten fogja az én kezem

FESTŐSEGÉD

Elég az aláírását látni

mérföldekről

Bredában az aláírás

és Antwerpenből látszik

a kezem nyoma

Ott meg az én kezemet

fogta

az Isten

Vagy maga mester

De az ugyanaz

Mert aki festő

aki előbb festő mint bármi más

a festők festője

festő mint olyan

afölött nincsen senki

Senki

Akit az Isten is festőnek teremtett

afölött az Isten sincs

RUBENS

És a halál

Itt is mivel kezdték

Rubens meghalt

Rubens meghalt

Mintha más mondat

nem is létezne… … …

[Jegyzet]

* A szöveg Hermann Beil kérésére íródott, aki, többek közt, dramaturgként Claus Peymann munkatársa, aki, többek közt, Thomas Bernhard rendezője. A címforma rá utal, a Ritter, Dene, Vossra, ahogy ott, itt is a játszó színészek neve adja a címet. A dramolettet (Bernhard-szó) Salzburgban mutatták be 2005 májusában, több más „Don Juan-szöveggel” és Mozart-zenével együtt, Therese Affolter, Markus Meyer és Beil közreműködésével.

Kiadta a Magvető Könyvkiadó és Kereskedelmi Kft.

www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu

Felelős kiadó Nyáry Krisztián
Felelős szerkesztő Dávid Anna
A borítót Esterházy Gitta tervezte
Műszaki vezető Bezúr Györgyi

ISBN 978-963-14-3325-8

Forgalmazza az eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – Apache License 2.0